Pozdrav! Pozdrav! -Kakvo iznenađenje!
Hvala. Puno hvala.
Puno hvala. -Hvala.
Puno hvala. Dobro došli. Danas ćete gledati:
Abbie vozi postrance po ledu u 911 Turbo,
Richard vozi predivni Lotus 25 Jima Clarka,
a ja sam skoro pao.
Izgleda uzbudljivo.
Sve to slijedi.
Čekaj malo. Znači li to da Howard i Adrian neće doći? -Ne, nemamo vremena.
Počet ćemo s Francuzima. Rijetko prave sportske aute,
ali kada ih naprave doslovno nitko ih ne kupuje.
Napravili su Venturi Atlantique, a zatim Matra Murena,
poslije toga Simca Sport. Svi su završili u ropotarnici povijesti.
Da, ali prikladno si zaboravio spomenuti najboljeg francuskog
proizvođača sportskih auta. -Kao da kažeš najbolja kuga.
Ne. Postoji jedan francuski proizvođač
koji je dosljedan u proizvodnji dobrih sportskih auta.
Napravili su novi i testirao sam ga.
Zove se A110 i proizvodi ga Alpine,
francuski proizvođač sportskih auta koji su poznati po prijašnjim uspjesima.
Originalni A110, primjerice, je osvojio Svjetsko reli prvenstvo 1973.
Po njemu je novi auto dobio ne samo ime nego i izgled.
Ovdje imamo mali, čisti, ozbiljni sportski auto
koji je konkurent Porscheu Caymanu i Audiju TT.
A tu, nažalost, počinju problemi.
Ova osnovna verzija Alpine košta 51.000 funti. 51.000.
Za 1000 funti više dobijete TT RS.
Njega je Clarkson vozio u prošloj sezoni.
A on je puno snažniji i brži.
Porsche Cayman koji košta 51.000 funti je također snažniji, a i to je Porsche.
Dok je ovo Alpine. Morat ćete objašnjavati kad dođete u gostionicu.
Čak i motor zvuči pomalo jadno.
Ne mislim na zvuk, nego kad netko pita, Što je ispod haube, gospodine?
Odgovor je, 4-cilindrični, 1,8 turbo, sinko!
Za preko 50.000 funti. Je li to sve?
Također nisam baš oduševljen izgledom.
Originalna verzija iz 60-tih je bila remek-djelo.
Meni ova nova verzija jednostavno ne odgovara.
Mislim da je problem što na novim autima
postoje pravila o visini svjetala od tla i praštanju haube pri naletu na pješake.
Kad primijenite moderne zakone na dizajn 60-tih
dobijete pomalo jadnu posvetu.
Ima li ičega dobroga za reći?
Na sreću ima.
Za početak, iako je Renault vlasnike Alpine,
ovaj auto nije samo nabrijani Megane u otmjenom odijelu.
A110 je sportski auto sa stražnjim pogonom i središnje postavljeni motorom
dizajniran posve iznova.
Karoserija i šasija su u cijelosti izrađene od aluminija.
Razlog je jednostavan, lagan je. Od te početne točke, Alpinini inženjeri
primijenili su to i na ostatak auta
i skinuli su svaki gram koji je bio višak koji su pronašli.
Sjedala su upola lakša nego u bilo kojem sportskom Renaultu.
Ručna kočnica je ugrađena u glavne čeljusti umjesto da je odvojena
što štedi još 2,5 kg.
Čak je i radio lakog dizajna.
Prtljažnik sprijeda je dovoljan samo za ovakav mali kovčeg.
Kad bolje razmislim, stavljanje kovčega će povećati težinu.
Ja bih stvari odmah stavio tu.
Jedini nedostatak je što bi ujutro morao izaći da uzmem čiste hlače.
Zahvaljujući Alpininoj fanatičnoj dijeti
ovaj auto je 300 kg lakši od Caymana ili Audija TT.
A to ostavlja duboki utisak.
Odjednom više nije važno što imate samo 1,8-litreni motor s 248 KS.
Ova stvar jednostavno leti.
0-100 km/h za 4,5 sekundi.
Maksimalna brzina je ograničena na 250 km/h.
A kad uđete u zavoj...
Saznate koliko je agilan.
Kao da vozite pero.
Kao auto iz crtića. Pored njega su oblačići u kojima piše:
Pith! Pow! Bam!
Iako je A110 izrađen minimalistički, nećete se osjećati kao u jadnom,
spartanskom autu za stazu.
Ima klimu, navigaciju, mobilnu povezivost.
Sve moderne stvari koje želite.
Sva ova lakoća i sićušnost spuštaju se u vodopadu radosti.
Manja težina znači da vam ne trebaju velike gume, ne treba vam puno držanja.
To daje autu bolji osjećaj.
Manja težina znači manju potrošnji i manje zagađenje.
To je dobitak u svakom pogledu.
Ovo je najinteligentniji auto koji sam vozio godinama.
I oduševljen sam.
Hvala.
Unatoč običnom motoru,
izgledu koji ti se ne sviđa i visokoj cijeni, svidio ti se?
Tako je, da. -Ali bi li ga kupio? -Već jesam.
Kupio si takav auto? -Jesam. Kao i Gordon Murray.
Imam njegovu sliku. Dizajnirao je McLaren F1 stoga on zna.
To je auto za starce s groznim košuljama.
To je dobro za znati. -Očigledno. Idemo saznati koliko je brz na Eboladromu.
Krenula je. Žustar star i pucanj iz auspuha kod promjene brzine.
Već je na Nije ravna. To i nije loše.
Možda je James bio u pravu u vezi prednosti... O čemu god je pričao.
Prolazi kroz zadnji zavoj Nije.
Dolazi do Vaše reklame.
Jako brzo usporava. Muči te gume, ali izgleda prilično okretno.
Vraća se po Nije i ubrzava.
Malo koči na sredini.
Jako koči dok spušta brzine sa 7-stupanjskim
mjenjačem kod Staričine kuće. Ima li podupravljanja?
Ne, nije loše za auto sa središnje postavljenim motorom bez
težine sprijeda. Sviđa mi se kako ovo izgleda i u pravu sam.
Ostalo je još Polje ovaca. Evo ga.
To je veseo drift za kraj i prolazi kroz cilj!
Jako dobro. Jako dobro. Dobra vožnja.
Da vidimo gdje će završiti na našoj tablici.
Hoće li upasti u najboljih 10? Ajme, nije.
Žao mi je, May, to je tužno za auto sa središnje postavljenim motorom.
Ne radi se o vremenu kruga. Već sam ti to govorio.
Tako će posljednji biti prvi, a prvi posljednji.
Da, ali 15. je. -Tako je. -Pa?
To je Romain Grosjean među autima. -Koji Romain? -Grosjean.
Tko je to? -Francuski vozač utrka. 15. najbolji u Formuli 1.
Svidio bi ti se. -Već mi se sviđa. -Dobro, to smo riješili.
Vrijeme je da nastavimo dalje jer je trenutak da ukrademo jabuku razgovora
iz voćnjaka snošaja koji se nalazi u Ulici razgovora.
Svidjelo mi se ovo. -I mislio sam. -Jako mi se sviđa. -Pristaje ti.
Ovih dana puno ljudi kupuje stare aute
i mislimo da znamo razlog. -Zato što su stari Jaguar E-Type ili Alfa Spider puno
zanimljiviji za gledanje od modernih auta i neće izgubiti vrijednost.
U stvari, zaradit će vam novac. -Problem je što uđete u svoj stari auto,
a on je sranje. -Potpuno je u pravu.
Zaboravljamo koliko su grozni stari auti. Vozite li se brže od 40 km/h
brisači ne dodiruju vjetrobran. -Da. -A svjetla su poput svijeća.
I nema odmagljivača. -Nema. -Ne radi grijanje. -Ne.
Sve ostalo lupa i kočnice ne rade. -Tako je. -Takvi su stari auti.
Govorim iz iskustva. Imam 40 godina stari Ferrari 308.
Osim nabrojenoga, katastrofalno je spor. Ne biste vjerovali.
Krećem na semaforu i ljudi trube zato što misle da je to Ferrari i da će...
Trube? Ne događa li se to u svakom autu kojeg voziš? -Ne, ne. -Skloni se s puta!
Uglavnom je tako. -Nevjerojatno koliko je oskudan.
To je ono što pokušavam reći.
Postoji puno tvrtki koje blago moderniziraju stare aute.
Evo primjera. Ovo je Singer Porsche.
Očito nisam previše zainteresiran za njega, ali njih dvojica jesu.
Zatim je tu Eagle E-Type Speedster, jedan od auta s najboljim izgledom
koje sam vidio. To je pravi E-Type i jedan od najboljih za voziti.
Tvrtka iz Njemačke ih blago modernizira. Sjećate se starih Mercedesa Pagoda SL?
O, da. -Ugrađuju AMG-ove motore. -To ima moderni AMG-ov motor?
Želiš li vidjeti motor? Druga slika. Čekaj. -Evo ga, pogledaj to!
To je auto. -Vidim da ti se sviđa. -Jako.
Imam nešto što će ti se svidjeti još i više. -Da? -Aha.
O, moj Bože! -To je stari Dodge Charger iz '68. Imao si takav. -Jesam.
U ovaj je netko ugradio moderni Hellcat motor s 1000 KS.
Mislim... -Treba mi malo vremena nasamo.
S tom slikom. -Mislim da je to jako dobra ideja.
Doista jest. Svi mislimo da bismo voljeli Jensen Interceptor, zar ne?
Ali činjenica je da ne ide, neće stati ako ikad krene, kočnice ne rade,
sve ostalo je grozno. Ali ovo je Jensen Interceptor,
s modernim kočnicama, rashladnim sustavom i ima motor iz Corvette.
Istina. Vozio sam baš taj auto i epski je. Taj više nije jer ga je netko
zabio u ogradu u Goodwoodu. -Pokvario si ga. -Bio je epski prije toga.
Doista fantastičan auto. -To škripanje nije zbog toga što James razmišlja
nego vjetar. Vjetrovit je dan.
A mi smo se odlučili smjestiti u šatoru jer smo ludi. -I na brežuljak.
I na brežuljak. Mislim da je problem sa svim ovim restauriranim autima
to što su preskupi. Mercedes Pagoda SL košta 300.000 funti.
Singer Porsche 400.000 funti. E-Type Speedster 650.000. Jednostavno ludo.
Problem je što tvrtke koje to rade znaju da mogu to toliko naplatiti
zašto što kupci dolaze u njihove radionice u helikopteru
s Ukrajinkom i satom Lewisa Hamiltona.
Činjenica je, ako se tako oblačiš i ponašaš, ako se praviš važan
opelješit će te. Tako stvari stoje. -Naplaćuju prema tome. -To su tražili.
Trebate ih nazvati i reći, Možete li me pokupiti na stanici?
Ne. -To bi bilo bolje. -Ne, Pokupite me na autobusnoj stanici.
Došao sam vidjeti aute. -Nešto mi je palo na pamet. Zamislite ovo.
Originalna Opel Manta A. Sjećate se? S okruglim svjetlima. -Da, s crnom haubom.
Ali s motorom iz modernog Vauxhalla VXR. Pronaći ću tipove da mi to naprave.
Ugovorit ću preko telefona i otići ću ih posjetiti s autobusom u trenirci.
Naplatit će ti 50 funti. -Vjerojatno 40 jer mi treba 10 za kartu kući.
Dolazi novi električni auto
od, nećete vjerovati, Kalašnjikova. -Stvarno?
Ljudi koji proizvode AK-47 počet će proizvoditi električne aute.
Sviđa mi se kako to zvuči. -Želite vidjeti sliku? -Da. -Evo je.
Nemojte se smijati jer je otraga još gori. Evo ga. -Bio si u pravu.
Pretpostavljam da će imati 8 pokretnih dijelova koje je moguće zakopati
u močvaru na tri mjeseca i zaglavio bi samo kad bi ga Richard koristio.
Da, u redu. -Ali kažu da ima revolucionarnu tehnologiju.
Stvarno? Ima li centralno zaključavanje i punjenje?
Još važnije, je li moguće pucati u zrak na vjenčanjima? -Ti vjerojatno bi.
Mislim da pomisao vožnje auta po imenu Kalašnjikov...
Zvuči genijalno. -Da, prilično dobro. "Što voziš ovih dana, Rich?"
Kalašnjikov. -Evo ga.
Predviđam da će prodati puno majica, šalica i kapa s imenom,
ali ne puno auta. -Kao Ferrari? -Praktički isto kao Ferrari.
Evo još nešto. Priča koju sam dobio iz Dorset Echa, lokalnih novina iz Dorseta.
Mislim da će dobiti nagradu za nepotrebno izvještavanje
zato što piše o sudaru motora i tenka.
Dogodilo se u blizini vojne baze.
Piše da je motorist slomio ruku i nogu.
Ovo je rečenica koja im vjerojatno nije bila potrebna: Tenkist nije ozlijeđen.
Stvarno? Baš ima sreće što se izvukao.
Je li stvarno? -Mislim da je došao u bazu i rekao, Što sam udario? -Stvarno?
Dobar razgovor. Jako dobar. Najavili su novu vrstu
automobilističkih utrka za žene. Zove se W prvenstvo.
Zamisao je da potencijalno dobre vozačice sudjeluju u ovom prvenstvu.
Svi auti su jednaki i bit će pozvane na sudjelovanje,
a nagrada je 1,1 milijun funti. Prilično je poticajno.
Puno se pričalo o tome, odnosno raspravljalo.
Neki ljudi govore da je seksistički da postoji prvenstvo samo za žene.
Kad bolje razmislite, imate nogomet samo za žene, ragbi, hokej,
svi olimpijski sportovi su podijeljeni između muškaraca i žena.
Ne vidim zašto bi utrkivanje trebalo biti drugačije. -Ne u svim sportovima.
Muškarci i žene se međusobno natječu u dresuri. -Ali to nije sport.
Samo sjede na konju dok on pokušava izgledati otmjeno.
U redu, mogu... -U pravu je.
Tako je. -U pravu si. Nema razdvajanja muškaraca i žena u jedrenju,
tamo se međusobno natječu. -To nije sport. Jedrenje je posao.
Moraš vući uže... -Dobro onda! -To je ručni rad.
To nije sport. -Postoji velika razlika između tih sportova i utrka.
Zbog čega? Zato što je potrebna muška snaga da budeš vozač?
To nije istina jer čak i F1 bolidi imaju servo.
Vozio sam trkaći auto neki dan, ne sjećam se koji, ali imao je trkaće gume.
Nakon tri kruga, mišići vrata su mi... Bio sam ovakav.
Nisam imao snage podići glavu. Čekao sam idući zavoj da nagnem glavu.
Znam da ne bi želio obarati ruke s Navratilovom ili sestrama Williams.
Znači da žene mogu izgraditi mišiće da to nadoknade.
Kažeš da treba biti podjele između spolova u automobilizmu?
Nije bitno što ja mislim. Prošlo je 43 godine otkako je
žena sudjelovala u F1 utrci. 43 godine. Nešto nije u redu, ne uspijevaju.
Mislim da je to odmalena. Mislim da previše majki stavlja kćeri na ponije
a ne u kartinge. -Ne posve.
Neke djevojke idu na karting. Naša vozačica Abbie
vozila je karting odmalena. -Mislim da se u ovom prvenstvu radi
o poticanju žena na utrkivanje, a ne o razdvajanju.
Mislim da je to dobra ideja. -Mislim da jest, ali to mora početi rano.
Djevojčice, vrijeme je da siđete s ponija i sjednete u karting.
Iz iskustva s konjima ti mogu reći
da je dobra stvar što ujutro tvoj karting
se nije usrao i uginuo tijekom noći. Bolji je od konja.
Također ćete saznati da su kartinzi zabavniji od konja.
Tako je. Saznat ćete i da kartinzi neće nagnuti svoju dugu, glupu glavu
preko stajskih vrata i gledati vas. I znaš da misli i da ti pokušava reći,
Tvoja žena je ovdje sa mnom. Donijela mi je doručak u krevet.
Usrao sam se sinoć, ali očistit će to s vilama.
I onda kaže, Penis mi je malo prljav. -Kasnije će mi ga očistiti.
Zatim će glava tvoje žene proviriti iznad vrata i reći će,
Ne gledaj ga tako, mislit će ga da ne voliš, a ti ćeš reći, Znam!
Da govorim njegov jezik, rekao bih mu, Mrzim te!
Mrzim kako kradeš moju ženu i moj novac i moj status.
Jednog dana ćeš razgovarati sa ženom, a ona će reći,
Dragi, trebam prikolicu da mogu voziti konja na divna mjesta
zato što su ova polja premala za njega kako bi vježbao svoje veličanstvene,
mišićave noge. Ti ćeš reći, Dobro, kupit ću ti prikolicu.
Onda će ona reći, Trebam poseban auto za posebnu prikolicu za posebnog konja.
Kupit ćeš ga, a jednog dana ona će reći, Trebam kamion, veliki kamion
kako bih prevezla svog velikog, veličanstvenog konja po državi
a kamion mora imati kuhinju i krevet tako da mogu spavati blizu svog konja,
bliže konju nego tebi. U tom trenutku nagnut ćeš glavu i srce će ti se slomiti
zato što ćeš znati da si ti izgubio, a konj je pobijedio.
Jako dobro.
To je...
Malo je pretjerao. -Dirnuli smo u bombu.
Kad god netko spomene konja, on poludi. Opet je to učinio.
S ovim završavamo ne Ulicu razgovora nego Hammondovu Ulicu bijesa.
Oprostite zbog toga. -Idemo dalje.
Izašao je novi Lamborghini terenac s 4x4 pogonom.
Zove se Urus i da bi saznali je li dobar, odveo sam Grand tour u Švedsku
naoružan nekim pitanjima.
Ovo je moje prvo veliko pitanje. Ako sagradite auto za savladavanje ovakvog
terena, može li to i dalje biti pravi Lambo?
Urus zasigurno izgleda kao povišeni superauto.
Sa svojim izgledom posve je nalik na Lamborghini.
Ali je li takav?
Kako bi napravili ovaj auto, Lambovi inženjeri duboko
su zavirili u Volkswagenovu kutiju s dijelovima.
Motor je 4-litreni V8 iz Porsche Panamere.
Stražnja osovina i zračni ovjes su iz Bentley Bentayge.
Platforma na kojoj sjedi i većina kontrolne ploče je iz Audija SQ7.
Znači li to da ovo uopće nije Lamborghini?
Ubrzava od 0-100 km/h za 3,6 sekundi.
Maksimalna brzina je 305 km/h.
Ima performanse kakve biste očekivali.
Ali ima i drugih stvari koje ne biste očekivali.
Ovo je Lamborghini s turbopunjačem i prvi s automatskim mjenjačem.
To znači da postoji mala zadrška netipična za Lamborghini
između stiskanja gasa i ubrzanja.
A kad ubrza, nema nikakve glasne buke.
Naravno, čuje se malo pucketanja otraga.
Ali ne čuje se unutra gdje je sve utišano i uglađeno.
Vjerojatno su zato svi natpisi ovdje na latinskom.
Ovo je Lamborghini za umirovljene profesore.
Mogu zamisliti papu u ovakvom autu.
Tih je i pomalo neodlučan.
I ima dobre diferencijale i pametan sustav kontrole trakcije.
I najveće karbonske kočnice ikad ugrađene na cestovni auto.
Znači da je i siguran.
Ne možemo zaobići činjenicu da trenutno vozim po snijegu i ledu
u autu sa 641 KS
koje bjesne pod haubom.
Što znači da nije toliko siguran.
Bože na nebesima.
Moram se usredotočiti.
Trzav je i zastrašujuće je!
Kao da upravljam svom svjetskom fizikom
dok sam u telefonskoj govornici punoj stršljena.
Stanite, ostavite me na miru! Upravljam plimom i gravitacijom!
Ovaj auto se nalazi na granici
gdje prestaje uzbuđenje i počinje teror.
To je mjesto za Lambo.
Sranje!
Urus izgleda i vozi poput Lamborghinija.
Usto je praktičan. Prtljažnik je ogroman.
Unutra ima mjesta za petoricu visine 183 cm.
Unutrašnjost je lijepa za boraviti. I sve je to super.
Ali funkcionira li izvan ceste?
Kako bih to saznao, pokušat ću ga odvesti na vrh skijališta.
Ima ove gume koje nemaju klinove ili bodlje.
A ja nosim ovo, što nisu fine talijanske cipele za vožnju.
Nisam siguran da će ovo dobro završiti.
Problemi postaju gori kad uđete jer nema ručne blokade diferencijala,
nema niskog prijenosa. Sve što možemo je upaliti ga
i prebaciti sustav vožnje na snijeg.
Je li to snijeg? Znači li "neve" snijeg na latinskom?
Mislim da znači. Da vidimo funkcionira li to. Idemo.
Ne smijem udariti skijaša, ne smijem. Krenuo je.
Lamborghini vrijedan 165.000 funti penje se po skijalištu.
Turbopunjači mogu malo živcirati na cesti,
ali ovdje mi daju okretni moment u niskim
okretajima koji mi treba kako bih se popeo.
I imam inklinometar kao na starom Mitsubishi Shogunu.
Ovo je prilično impresivno. Prebacio je u prvu brzinu.
Pozdrav, začuđeni skijaši.
Ne mogu vjerovati da je ovo 2,4 tonski auto
na normalnim cestovnim gumama i da radi ovo.
Hajde, hajde, možeš ti to. Hajde. Hajde, hajde.
Čekaj malo.
Da. Sad vjerujem da ima 2,4 tone na normalnim cestovnim gumama jer je zapao.
Ne.
U redu. Dosad smo ustanovili
da je ovo doista Lamborghini. Uzbudljiv je poput Lamborghinija.
I... Mislio sam ovo napraviti. I dobar je izvan ceste,
ali ne dobar kao Range Rover.
Ostalo nam je još jedno pitanje za odgovoriti.
Je li zabavan?
Pomoću ralice smo napravili trkaću stazu na zamrznutom jezeru.
Ovo je što imamo u planu.
Pokušat ću preteći Porsche 911 Turbo sa 4x4 pogonom
kojeg vozi vozačica Grand Toura, Abbie Eaton.
Jesi li vidjela ovu pukotinu? -Nisam je ranije primijetila.
Vidi u kakvom je stanju! -Ti imaš teži auto, zar ne?
On ima 2,4 tone, a ja pola tone. Ne zabrinjava te to?
Nisam vezala pojas pa ako propadne moći ću izaći. -Stvarno? -Da.
Prije početka utrke sam sam odvozio nekoliko krugova.
O, nebesa. Hajde, skreni!
Ups, malo vozim sa strane.
Moj Urus je pomalo nervozan. To bi rekli svom liječniku.
Zabaci ga tu.
Sad na drugu stranu i snaga.
O, da.
Lagano unutra i jako van. Tako kažu u Švedskoj.
Sad stvaram vlastitu maglu!
Možda se ne može popeti visoko na skijašku stazu kao Range Rover,
ali za ovo je bolji.
Ali je li dovoljno dobar da zaobiđe Abbie u Porscheu?
Evo je. Evo je!
Zvono se oglasilo, utrka je počela.
Sad ćemo saznati kako stvari stoje na našoj specijalnoj stazi.
Idemo oko Glavića.
Spuštamo se niz Motku...
Do onoga što zovemo Mudabolica.
Utrkivala sam se protiv nekoliko kita, ali nikad po njoj.
Morao bih je moći sustići, zaboga, idemo!
I ona ima skretanje sa svim kotačima kao i ja.
Bolje koči od mene.
Sad mi daj 641 KS!
O, da.
Znate da sam rekao da je ponekad neodlučan?
U Corsa načinu nije.
Ovo je napeto. Napeto!
Otišla je široko, imam li šanse? Hajde!
Sad, sad!
Sranje. Hajde sad, Jeremy.
Hajde! Hajde, možeš je pobijediti!
Hajde!
Krug za krugom, veliki, teški Urus
vrebao je na stražnjem kraju 911 Turbo. O, Bože. Skoro.
Sad.
Ali naposljetku sam morao priznati poraz.
Ne mogu obići taj 911 i to je to, ali mogu držati korak.
U terenskom autu to je stvarno zapanjujuće.
Doista jest.
Mogu povjerovati u Lamborghinijevu tvrdnju da je ovo najbrži terenski auto
na svijetu.
Bilo je prilično zabavno. -Tako je izgledalo.
Plaćen sam za to. -To ti je posao. -To je bio moj rad.
Vjerojatno neće dugo biti najbrži terenski auto na svijetu
zato što Aston Martin i Ferrari puštaju u prodaju velike SUV-ove ove godine.
Kako god. Možeš li reći ljudima da posjeduješ Urus?
Zvuči poput manjeg vanzemaljca iz Star Treka.
Ali ponaša se kao Lamborghini. -Da. Ali ne.
Ovo je odličan potrošački savjet. -Da, posve je jasno.
Nakon snimanja reportaže, koja je bila prilično zabavna,
došao sam kući i pomislio da bi mogao biti više nalik Aventadoru.
Dobro bi mu došlo da je malo bjesniji. -Kažeš da si se predomislio?
Da. -Odlično. Premijer Clarkson se vratio sa samita,
Proglasio sam rat, ali na putu kući sam razmislio o tome i nisam baš siguran.
Predomislio sam se. -Točno to sam napravio. -Pošto smo tako razumni,
želio bih nastaviti dalje s kratkom lekcijom iz povijesti.
Sedmog travnja 1968., vozač je poginuo u utrci Formule 2
u Hockenheimu u Njemačkoj.
Nažalost, vozačeva smrt nije bila iznenađenje
jer je to bio rizik sporta u to vrijeme.
On je bio jedan od 127 vozača
koji su poginuli u utrci samo te godine.
Ovog puta smrt je poslala udarni val kroz automobilistički svijet
zato što je upravo izgubljen čovjek koji je nesumnjivo
bio najbolji vozač svog vremena,
a mnogi misle da je najbolji vozač svih vremena.
Jim Clark je poginuo u nesreći u F2 utrci u Zapadnoj Njemačkoj.
To je bio grozan šok za sve. To nas je sve šokiralo.
Ako je postojao netko tko nije trebao doživjeti smrtonosnu nesreću,
bio je to Jim Clark. Vozio je tako da nije radio pogreške
kao ostali vozači.
U Kaliforniji, radijski voditelj dok je objavljivao Clarkovu smrt
tražio je slušatelje da uključe svjetla u znak poštovanja
i autoceste su zasvijetlile.
Takvo ogromno globalno dizanje prašine ne bi se lako sleglo s Clarkom.
Zato što taj stidljivi, skroman čovjek, sin škotskog ovčara,
nikada se nije hvalio svojim vještinama.
Počeo sam kao amater bez pomisli ili namjere postati svjetski prvak.
Ali zanimalo me kako je brzo voziti auto,
voziti na nekoj stazi, voziti neku vrstu auta.
Nakon što je zagrizao za utrkivanje u kasnim 50-tim,
Clarkovu brzinu i talent ugledao je šef Lotusa, Colin Chapman
koji ga je primio u njegovu F1 ekipu 1960.
Clark je uskoro zapalio automobilistički svijet.
Posebice u ovom autu...
Lotusu 25.
U njemu je 1963.
osvojio svoje prvo svjetsko prvenstvo u F1.
Moj Bože! Sjedim na mjestu gdje je Jim Clark sjedio.
Ovo je elektrizirajuće!
Ovo nisu bili snažni auti.
Proizvodili su samo 210 KS iz 1,5 litre obujma,
ali su svejedno išli 290 km/h.
Zahvaljujući revolucionarnoj školjkastoj šasiji, 25 je bio čvršći i lakši
od ostalih F1 bolida. To je značilo da nije bio samo brz na ravninama
nego je bio brži i kroz zavoje.
U sezoni 1963. Clark je pobijedio u rekordnih 7 od 10 utrka.
Pobjednik je Jim Clark. Nema šanse da ga više itko sustigne.
Ali 1963. je bila samo zagrijavanje za ono što slijedi.
Da bismo shvatili pravu sliku Clarkova genija, moramo pogledati u drugu godinu.
1965. Postigao je što nijedan vozač do tada nije postigao
ili uspio ponoviti od tada.
Moderni F1 vozač odvozi 21 utrku godišnje
i često se žali da je to previše. 1965., Jim Clark se utrkivao u 63 utrke.
Neki od ovih auta izgledaju slično, ali su posve različiti.
U ovakvom autu je vozio F1. Natjecao se u britanskom F2 prvenstvu
kao i u francuskom u ovom autu. Natjecao se u Tasman prvenstvu,
nekoj vrsti australskog prvenstva u ovom autu.
Zatim je tu ova Lotus Cortina s kojom se utrkivao na touring utrkama.
Kao da sve to nije bilo dovoljno, odlučio se voziti na Indy 500.
Prvo je bilo Tasman prvenstvo u Oceaniji.
Clark je pobijedio u 11 od 15 utrka i osvojio je prvenstvo.
Zatim se vratio u Europu na britansko i francusko F2 prvenstvo
koja je oba osvojio. -Jim Clark je vodio od starta.
Pobjednik je Jim Clark. -Između F2 utrka
uskakao je u svoju Lotus Cortinu i nizao pobjede u touring utrkama.
Povrh svega toga bila je Amerika.
Indianapolis 500 nazivaju najvećim spektaklom u utrkivanju.
Najprestižnija američka utrka bila je težak izazov.
Utrke na kružnoj stazi i veće brzine nego
što je navikao protiv iskusnih Indy vozača.
Za Indy 500 je vozio posebno razvijeni Lotus
koji je proizvodio malo manje od 500 KS.
Iako je već imao titulu F1 prvaka,
Škotov životopis nije ništa značio Indyjevim službenicima
koji su tražili da došljak s druge strane bare
odvozi test za početnike prije utrkivanja.
Za utrku se došljak s druge strane bare kvalificirao u prvi red.
A zatim, u samoj utrci...
Clark protiv najboljih američkih vozača
pobijedio je s preko 2 min prednosti.
Jim Clark je prvi Europljanin koji je pobijedio na Indianapolisu od 1916.,
postavio je novi rekord s brzinom od 242,5 km/h.
Zbog čega je Clark bio tako dobar?
Zbog čega je mogao pobjeđivati s bilo kojom vrstom auta?
Jimmy je bio prirodno nadareni vozač i vozio je bez razmišljanja.
Nije znao zašto je vozio u svom stilu.
U razdoblju o kojem pričamo imali smo aute obujma 1,5 litre i 200 KS.
Ako ste vozili prežestoko gubili biste na brzini,
a ako izgubite malo brzine, to je bilo teško nadoknaditi.
Tu je Jimmy imao talent držati auto u pokretu.
Mislim da nijedan od modernih vozača
ne bi mogao voziti auto ni približno brzo kao Jimmy
zato što je bio jako precizan.
Osim nadnaravne sposobnosti da izvuče brzinu iz auta,
Clark je posjedovao još jednu vitalnu vještinu.
Puno jako dobrih vozača je poginulo u Lotusima
zato što je Lotus bio jako krhak auto.
Ali Jim Clark je bio tako uglađen da nikad nije previše forsirao
područja auta koja su znala otkazivati.
Na treningu u Barceloni ušao je u boks nakon 10 krugova.
Odvozio je deset. Rekao je, Ima nešto na lijevoj stražnjoj strani.
Nešto, nešto. Mogu osjetiti nešto na lijevoj stražnjoj strani. Nije dobro.
Sve smo pregledali. Sve je izgledalo dobro.
Rekao je, Ne, nešto nije u redu.
Te noći sam rastavio lijevi stražnji ovjes
i jedan od ležaja kotača se počeo trošiti.
Ne znam kako bi to netko mogao osjetiti. Ali on je osjetio.
Nakon utrke, nakon rastavljanja njegovog auta i njegovog suvozača,
uvijek se vidjelo koji dijelovi su skinuti s Jimmyjevog auta,
a koji s auta kojeg je vozio drugi vozač.
Zato što su dijelovi s Jimmyjevog auta bili više-manje netaknuti.
Ali nemojte misliti da je Clark bio jedan od onih vozača
koji jedino mogu pobijediti u savršenom autu.
Primjerice, jedne godine u Spa
vodio je u utrci kad mu je mjenjač počeo otkazivati.
Je li odustao? Nije. Umjesto toga, odvozio je ostatak utrke.
Pričamo o 250 km/h na mokrom
s jednom rukom na volanu, a s drugom držeći ručicu mjenjača na mjestu.
I svejedno je pobijedio.
S gotovo 5 minuta prednosti.
Kako je sezona 1965. odmicala,
Clark, nakon što je osvojio oba F2 prvenstva, Tasman prvenstvo
i Indy 500, suočio se s jednim preostalim izazovom.
Najveći izazov, titula prvaka u F1.
U F1 utrkama Clark je vozio modificiranu verziju Lotusa 25,
auta koji ga je doveo do titule svjetskog prvaka dvije godine ranije.
Koliko god je 25 bio nevjerojatan,
ne može se zaobići činjenica da je do 1965. to bio već 3 godina stari dizajn,
a poboljšana verzija je imala samo male izmjene.
Kako se Jim nosio s tim?
Na prvoj utrci sezone u Južnoj Africi protiv legendi kao što su
Jack Brabham, Graham Hill i prošlogodišnjeg prvaka Johna Surteesa,
Clark je pobijedio s pola minute prednosti,
a to je uspio dok je bolovao od iščašenog kralješka.
Sljedeća je bila Spa, a zatim Velika nagrada Francuske
gdje je također pobijedio.
Istina da njegov Lotus pokreće stari motor, ali što se tiče protivnika,
brži je od svih.
Za volanom Clark je postajao nedodirljiv.
Jimmy bi znao izaći na početku treninga i odvozio bi jako, jako brz krug.
Vratio bi se i sjeo na zid. Nema smisla trošiti auto.
Čekao je da vidi što će drugi napraviti, a zatim je brzinski odvozio krug.
Ako nije bio na prvoj startnoj pozicije, onda je bilo problema s autom.
Sljedeći je bio Silverstone. I sve je izgledalo kao i obično
s Clarkom koji je vodio utrku.
Međutim, pred kraj utrke, njegov motor je počeo gubiti pritisak ulja
i mogao je eksplodirati pod velikim G silama u zavojima.
Dok Clark vozi bez pritiska ulja, Hill ubrzano sustiže i ruši rekord kruga
u pokušaju da ga zaobiđe. -Umjesto da vozi auto kroz zavoje
on ga je ugasio, prošao kroz zavoj i nakon toga ga ponovno uključio.
Odvozio je ostatak kruga i pobijedio u utrci.
Naposljetku je F1 cirkus stigao u Nürburgring,
stazu na kojoj Clark nikad nije pobijedio.
Teški trenuci za Letećeg Škota prije utrke. Pobjedom u Njemačkoj
postao bi svjetski prvak.
Vodeći od starta, Clark je napokon pobijedio urok na Nürburgringu
pobijedivši u utrci i osvojivši titulu F1 prvaka.
Sumirajmo Clarkovu sezonu iz 1965.
Od 63 utrke na kojima se natjecao, pobijedio je u zapanjujućih 31
i bio je na podiju još osam puta.
Sad su ga gledali kao najvećeg vozača svih vremena na svijetu.
Međutim ovaj skromni Škot odlučio je proslaviti postignuća iz te godine
sa skromnom proslavom u svom rodnom gradu u Škotskoj.
U usporedbi, naredne dvije godine su bile katastrofa
s višestrukim mehaničkim kvarovima zbog kojih je ostao bez prvenstva.
Međutim, 1968., vozeći Lotus 49,
još jedan revolucionarni auto Colina Chapmana,
Clark je pobijedio u prvoj utrci sezone u Južnoj Africi
i činilo se da će dominirati još jednom sezonom.
Čestitam, Jim, ovo je bila divna utrka. -Puno hvala.
A onda, u vikendu 7. travnja
Clark je mogao birati između dvije utrke na kojima će se natjecati.
Jedna je bila na Brands Hatchu, druga je bila F2 utrka na Hockenheimu.
Sudbonosno, otišao je na utrku u Njemačkoj.
7. travanj je loš dan za mene. Nije bio sretan.
Bilo je jako hladno i vlažno, bilo je maglovito.
Nismo mogli zagrijati gume.
Nismo im mogli podići temperaturu štogod radili.
Jimmy mi je prije utrke rekao, Danas nemoj ništa očekivati od mene.
Obavještavaj me na kojem sam mjestu i koliko krugova je preostalo.
To je bila zadnja stvar koju je rekao.
U petom krugu Clarkov auto je iznenada izletio sa staze
pri brzini od 270 km/h.
Došao sam na mjesto nesreće i odveli su me u žbunje do...
Nije bilo zaštitne ograde, samo asfalt i drveće. Doslovno.
I mali put. Vidio sam što je ostalo od auta.
Nije bilo ničega za vidjeti. Pitao sam, Gdje su motor i mjenjač? Što se događa?
Što se dogodilo? Nalazili su se 30-ak metara među drvećem.
Presjeklo je mladice. Pitao sam, Gdje je vozač? Gdje je Jimmy? Rekli su, Ne.
Kad upravo izgubite najboljeg vozača na svijetu,
kojeg vraga da radite?
Jim Clark je bio bog. Prvi put kad sam ga vidio
nisam mogao vjerovati. Zapravo sam razgovarao s njim.
Bilo je zadivljujuće. Život je vrijedan življenja.
Za mene je tužan.
Žao mi je.
Prema medicinskom izvještaju, Clark je na mjestu preminuo od
posljedica slomljenog vrata, a sudar je pripisan ispuhanoj gumi.
Kad je poginuo, imao je samo 32 godine.
No u svojoj kratkoj karijeri skupio je neka stvarno nevjerojatna dostignuća.
U Formuli 1 osvojio je 25 od 73 utrke
čime je gledano u postocima bolji od Hamiltona, Vettela, čak i Schumachera.
Imao je 33 najbolje startne pozicije. Gledano u postocima,
to ga smještava na drugo mjesto svih vremena, odmah iza Fangia.
Zatim su tu Grand Slamovi, to je kad vozač osvoji najbolju
startnu poziciju, najbrži krug, pobjeda i vodstvo u cijeloj utrci.
Schumacher je osvojio pet Grand Slamova. Senna, četiri.
Jim Clark, osam. Više od bilo kojeg vozača u povijesti.
Možete zamisliti da bi čovjek s takvim vještinama bio
cijenjen među drugim vozačima. I bili biste u pravu.
Fangio me pozvao na zabavu i rekao mi je,
Po mom mišljenju, Jimmy Clark je bio najveći vozač svih vremena.
Kad to kaže Fangio, ne postoji bolji kompliment od toga.
Peterostruki svjetski prvak nije bio jedini Južnoamerikanac
koji je obožavao Škota.
U Clarkovoj staroj školi u Edinburghu stoji ploča s njegovim dostignućima.
1991., ondašnji svjetski prvak posjetio je školu
da mu oda počast.
Senna je za Clarka jednostavno rekao, On je bio moj dječački heroj.
Bio je najbolji od najboljih.
Kao i Senna, Clark je poginuo za vrijeme vožnje na svom vrhuncu.
Poput Senne, tko zna koliko još utrka i prvenstava je mogao osvojiti?
On je bio mjerilo.
Većinu što sam postigao u utrkama bilo je zbog načina na koji je Clark vozio,
a ja sam ga samo pratio.
On je bio gospodin. Bio je gospodin i nježan čovjek.
Šteta što nije tu zato što...
Bilo bi lijepo da je uz nas.
On je bio nevjerojatan čovjek. -Nevjerojatno.
Ono što smatram stvarno nevjerojatnim je broj prvenstava u kojima je sudjelovao.
Možete li zamisliti Lewisa Hamiltona kako izlazi iz F1 bolida i govori,
Nemam vremena za intervjue, zato što moram na drugu utrku.
Ne bi to napravio. -Vrijedi se sjetiti da je u ranim 60-tima
let do Australije imao 8 stajanja.
Nije bilo kreveta ni filmova. -Ne zaboravimo da je izašao iz aviona,
utrkivao se, pobijedio, a zatim drugim avionom odletio u Francusku
kako bi ondje pobijedio. -Stvarno zadivljujuće.
Svi imaju omiljenog vozača. Siguran sam da svi ovdje imaju.
To su Senna, Schumacher, Villeneuve, Romain Grosjean...
Fangio. Ali ako mjerite veličinu vozača pomoću matematike,
morate zaključiti da je to bio Jim Clark. Laku noć.
Preveo: x200sx